- Goddag. - Goddag.
Då ses vi nästa vecka.
Läs inte vid maten.
- Är det gott? - Ja, ja.
Jag använde mindre vatten än förra gången. Det är nog därför det smakar bättre.
Du äter så lite, du ser inte kry ut.
- Nåt mer? En frukt? - Nej.
Vi har fått ett brev från moster Fernande från Kanada.
Jag läser upp det.
Kära Jeanne och Sylvain.
Be först om ursäkt för att ha dröjt så länge med att svara er.
Jag tänker ofta på er och Belgien.
Blev mycket upptagen vid skolstarten. Tiden rinner iväg...
Har knappt hunnit uppfatta att vintern har kommit.
Här har det kommit mycket snö. Det är knappt jag går ut.
Barnen har inte kunnat gå till skolan. förra fredagen för vägarna var blockerade.
Jag är hemma mestadel, för att utan bil sjunker man omedelbart i snön.
Nästa år ska Jack lära mig att köra, P.g.a de stora avstånderna.
Han sade att jag måste anpassa mig till landets sed.
Här kör alla kvinnor bil, men jag är rädd att aldrig kunna.
Så här års är bilarna snätäckta.
Barnen mår bra. Stora och starka...
Riktiga kanadensare.
Bävar att Jane blir alldeles för lång, men fin är hon i alla fall.
Hoppas ni kan se dem till sommaren.
Vi har ett fint gästrum där Sylvain kan sova med sin kusin.
Vi kanske kan presentera dig för någon. Jack säger att du borde gifta om dig.
Han säger att en så vacker kvinna inte borde leva ensam.
George har varit död 6 år nu. Vi vet att du kämpar på.
Fast du säger att du föredrar det vet vi att du inte vill gnälla.
Ibland blir jag tårögt när jag tänker på dig.
Jack är snart hemma och jag måste duka fram bordet.
Många kyssar till er båda.
Syster och moster Fernande som älskar er.
PS: Förra månaden skickade en present till Jeannes födelsedag.
Undrar vad det är för present?
Vill du åka dit?
Fienden av Charles Baudelaire.
En mörk och våldsam storm var mina unga år
som solen här och där bröt genom sitt flöde.
Av åskregn har min trädgård skövlats
så att knappt nånting av frukten återstår.
Mot tankens gråa höst ser jag nu åren stupa.
En kratta och en spade
är vad jag behöver
för att återställa jorden...
där regnet bildar djupa gravar.
En gång till.
Fienden av Charles Baudelaire.
En mörk och våldsam storm var mina unga år
som solen här och där bröt genom sitt flöde.
Av åskregn har min trädgård skövlats
ha skövlat och brutit var lovande knopp.
Mot tankens gråa höst ser jag nu åren stupa.
En kratta och en spade
för att återställa jorden...
där regnet bildar djupa gravar.
Ditt uttal blir bättre och bättre.
Jo, jag vet. Jag kan t.o.m. säga r:et som Jan.
Och i skolan är det inga som retas längre.
Det kan jag tro, men ingen har tvingat dig att gå i en flamänsk skola.
Jo...din kompis.
Kan du uttala r:et lika bra som jag?
Kom hit ett tag.
Du gillar den lång?
Jag har nästan slut på garn.
- Är det tisdag idag? - Ja.
Du läser oavbrutet, likt din far.
Jag vet, det har du redan berättat. Hur träffade du min far?
- Varför frågar du det just nu? - Har precis läst ordet 'mirakel'
Tänkte på moster Fernande som alltid sade att träffa Jack var en mirakel.
Ja, han kom 1944 vid befrielsen.
De kastade tuggummi och choklad, och vi kastade blommor till dem.
Din far träffade jag efter amerikanernas hemresa.
Jag bodde hos en moster. Mina föräldrar var döda.
En dag var jag ute i skogen med en väninna. En lördag var det!
Minns inte vad det var för väder.
Min väninna kände honom. Kort på honom har du sett.
Vi träffades några gånger. Jag jobbade mitemot.
Jag fick dåligt betalt och hos mostrarna var det trist.
Jag visste inte om jag ville gifta mig, men det skulle göras. Alla gjorde det.
I vanlig ordning.
Mostrarna sade: Han är hygglig, har pengar. Han kommer att göra dig lycklig.
Men jag tvekade lite grann.
Jag ville verkligen ha ett eget hem, skaffa barn.
Plötslig gick affärerna dåligt så vi gifte oss.
Sånt hände efter kriget.
Mostrarna ville inte längre. De sade att en vacker kvinna som jag kunde hitta bättre.
Väntade jag lite skulle jag finna mannen som skulle ge mig ett bra liv.
De började säga att han var ful, lite si och så, men jag lyssnade inte.
Om han nu var ful ville du älska med honom?
Ful eller inte? Det spelar ingen roll.
Älska som du menar, det är bara en detalj.
Och jag hade dig. Så ful var han inte.
Har du velat gifta om dig?
Nej, att vänja sig till en annan...
Med nån du älskar?
Mm...
Om jag var en kvinna...
...skulle inte jag vilja ligga med nån jag inte älskar.
Det kan inte du veta, du är ingen kvinna.
Ska jag släcka? - Ja, ok.
Sov gott.
SLUT PÅ FÖRSTA DAGEN
Har du tvättat händerna?
Kan jag få lite mer idag?
- Varsågod. - Tack.
- Tack, madam. - Tack, herrn.
Hej, madam. Allt väl? - Ja.
Kan ni göra skorna klara tills imorgon?
Min son använder sitt andra par nu. När det regnar tar dem in vatten.
Ska ta en titt.
Klacken med! Ok?
Imorgon kl.4. Blir det bra?
- Mår eran son bra? - Ja, bra.
Är ni nöjda med honom? Lyssnar han? Det är bra.
- Vad skulle jag göra utan honom. - Ni kan hämta dem kl.16.
- Goddag. Det var länge sen vi sågs sist. - Goddag.
Kom på kaffe i eftermiddagen?
Inte i eftermiddagen. Kanske nästa vecka.
Då ses vi snart.
- Här är han. - Ni höll inte på med maten?
Vad lagar ni för mat idag?
På onsdagar schnitzel med ärtor och morötter.
Idag hade jag verkligen ingen fantasi.
Vore jag själv skulle det räcka med en macka.
Sen jag röker, har jag tappat aptiten.
Men barnen behöver lite kött.
Så jag gick utan att veta. Det var kö på köttaffärn.
Varje gång tänker jag gå dit senare eller tidigare för att slippa kön.
Jag tänkte lyssna på vad de andra beställde så jag kanske fick en idé.
Men det fick mig att tappade än mer lusten.
En frågade efter blandfärs av gris och kalv.
Säkert för att laga en köttfärslimpa. Det hade lagat igår med äppelmos.
Sen tänkte jag: Dum du är, säkert för att laga köttbullar.
Alltid du hachis. Sen kom min tur, utan att ha kommit på nåt.
Till slut beställde jag samma sak som kvinnan före mig.
Det blev ett kilo kalv för 300 francs.
Det räcker säkert för två dagar men hos oss är inga särskilt förtjusta i kalv.
Barnen lämnar det mesta kvar. Inte mycket till vitamin i kalven.
T.o.m. fisken går inte att äta. Det kan man dö av, sägs det.
Om jag inte behövde hämta henne varje dag vid lunchen.
Min man säger att skolmaten är dålig och barnen är så små för sina åldrar.
Hade jag fått bestämma...
Nästa vecka är han borta. Jag kommer att sakna honom.
Jag ska vara hos min mor. Barnen kommer att äta i skolan.
Det vänjer de att umgås med andra barn. Det är bättre...
och min man kan inte säga nåt...
- Äter er son i skolan? - Ända sen början. Han är inte kräsen av sig.
- Min man var inte heller kräsen. - Inte min heller, men alla hans barn...
Det är oundvikligt.
Det går att ordna. Nu måste jag gå.
- Hejdå. - Hejdå.
Ursäkta...
Jag skulle vilja ha garn av denna färgen.
Där kanske.
Ja, det var bättre.
Precis den färgen.
Tack.
Hejdå, madam.
Goddag.
Ses på torsdag.
Madam.
En påse potatis, tack.
Mamma.
- Ditt hår är okammat. - Snart är potatisarna överkokta.
Läs inte under maten.
Måste vänta lite till.
Jag har lagat maten på alldeles för låg värme.
En liten stund till.
Jag kunde ha gjort mos men det ska vi äta imorgon.
Du måste vara hungrig. Du hade simning idag.
- Jag var inte dit. Inte Jan heller. - Varför inte?
Jan gjorde mig sällskap. Jag sade att jag hade huvudvärk.
Så vi stannade hos skolsköterskan. Det var provdagen idag.
Jag gillar inte att du gör så.
Jag borde svara på Fernandes brev.
Potatisarna är nog klara nu.
- Ska vi inte slå på radion idag? - Jo.
- Går det ingen bra? P.g.a. radion kanske?
Kanske sångerskan...
Jag vet inte vad svara på deras inbjudan.
Ska vi gå ikväll? Vi åt så sent.
Visst.
Om du vill, kom hem tidigare imorgon. då kan du äta mellanmålet med Jan.
Jag tror att Jan är kär i skolsköterskan.
Han tog inte spårvagnen med mig idag. Han sade att han hade att göra.
När spårvagnen körde förbi skolan, såg jag honom, han var kvar där.
Han har köpt en bok som förklarar mycket..
Klimax längden, orgasmen...
Han säger att i våran ålder är det dags att vara intresserad av kvinnorna.
Men han vill inte ha en ung tjej.
Han säger: en mans lem är som ett svärd, Djupare man för den desto bättre.
Jag tänkte: Ett svärd det gör ont. Han sade ja men det är som elden.
Men var är njutningen?
Det ger inget att tala om sånt.
Det är han som berättade det när jag var 10 år.
Jag frågade: Gör pappa det med mamma?
Länge avskydde jag pappa för det. Jag ville bara dö.
När han dog trodde jag att det var Guds straff.
Nu tror inte jag på Gud längre.
Han sade att det inte enbart var för att skapa mig.
Då började jag få mardrömmar ropade efter dig, ha dig nära mig...
...så han inte kunde komma i dig.
Du borde inte ha bekymrat dig för det.
Nu är det sent. Jag släcker.
Som du vill...
- Mamma... - Det är sent nu.
God natt.
SLUT PÅ DAG TVÅ
- Har du tvättat händerna? - Ja.
Din knapp.
Sylvain...
- Är de slut? - Är det tomt?
Ett halv skivat bröd?
- Har ni er kasse med? - Ja.
- Inte? - Ge mig en ny.
Varsågod. 10 francs 50. Tack.
Varsågod.
Tack så mycket. - Hejdå madam.
- Goddag. - Goddag.
Tack.
- Tack. Hejdå. - Hejdå.
Fröken?
Har ni knappar som denne?
Har redan tittat. Såg inga.
- Kanske de där? - Nej, de passar inte.
- De är inte lika. - Då har jag ingen tyvärr.
Hejdå.
De är svåra att få ta på. Min syster Fernande skickade dem från Canada.
Det skickade hon för länge sen. Först nu har Sylvain börjat använda den.
Den var för stor för honom.
Han var sex år när min syster kom till Begien för ett tre månaders besök.
Han sov med mig och min man, som då levde...
...och hon sov på soffan med Jonathan som kallas John.
John var 5 år, längre och starkare än Sylvain.
Så, om jag beställer en därifrån är det troligt att den modell inte tillverkas längre.
Och eftersom det sägs att Europa ligger fem år efter America...
hoppades jag hitta de här nu.
Att hitta precis likadan är nästan omöjligt. Det vore bättre att byta alla knappar.
Att byta knapparna är som att få en ny jacka, lite som när man går till frisören.
Jag har aldrig sett såna knappar.
Ni kanske hittar såna vid torget.
- Madam? - Är inte Gisèle här idag?
- Hon slutar jobba kl.4. - Jag tar en kaffe.
Varsågod madam.